Stille! Vær stille!
Stille!
Det er mig.
Har du travlt?
Ja?
Kan du hente børnene?
De skal til tennis nu.
Ja, det går fint.
Er der sket noget?
Så tag derhen nu.
Mor, vi er hjemme!
Jeg vil lege her.
Hen til kaktussen!
Jeg vil se den Kravlende Djævel!
- Du aber efter! - Nej, jeg gør ej!
Hej.
Vi vil se, om den bevæger sig.
- Hvad? - Vi vil se, om den bevæger sig, far.
Det er en Kravlende Djævel.
Den eneste plante i verden, der kan bevæge sig.
- Virkelig? Hvem har sagt det? - Mor.
Lad være med det, skat. Spis.
Færdig! Må jeg se løbet?
Hvilket løb?
Skiløb, mor.
Når jeg bliver stor, vil jeg slå fartrekorden.
Jeg vil slå tidsrekorden.
Du er sådan en efteraber! Du vil være faldskærmsudspringer, ikke skiløber.
Jeg bliver begge dele.
Det kan du ikke.
Ti minutter, så skal I i bad.
Jeg er også færdig!
- Nej, du er ikke. - Det begynder nu!
Må jeg ikke godt, mor?
Tag din tallerken med, og spis op.
Jeg vasker den op senere!
Hvad er der?
Mit blodtryk faldt.
Jeg bliver nemt svimmel, husker du det?
- Skal jeg ringe til lægen? - Nej.
Det er der ingen grund til. Jeg er bare træt.
Jeg kan ringe efter dr. Risso.
Nej.
Jeg skal bare ligge ned.
Der kommer regn.
Der hænger lagner udenfor...
Bare rolig. Jeg henter dem, hvis det begynder at regne.
Kan du lægge dem i seng?
Jeg ved ikke præcist hvornår, jeg begyndte at være bange.
Min mor snakker tit om, hvor svært det var at få mig til at sove.
Gennem hele min barndom,
kæmpede jeg for at holde mig vågen.
Jeg flippede ud.
Hun troede, jeg var bange for ikke at vågne.
Men jeg kan ikke huske, om det var det.
Min mor vidste ikke, det blev endnu sværere for mig at sove senere.
Jeg fortalte hende ikke om de nætter, jeg lå som lammet i sengen,
ude af stand til at lukke mine øjne,
ude af stand til at stå op.
Lammet.
Efterhånden lærte jeg at føle, det var normalt at leve i frygt konstant.
Stille.
Hold kæft.
Stille.
Jeg skærer halsen over på dig.
Hold din mund.
Stille!
Hold kæft!
Kom her!
Her!
Hold kæft.
Ti stille!
Hallo?
Det er mig.
Hvordan går det?
Har du travlt?
Nej, jeg har ikke travlt, skat. Mødet er slut.
Instruktørerne kom ikke. Det er færdigt.
Kan du hente børnene?
Ja, jeg tager en taxa.
Men jeg er næsten hjemme...
Måske kan jeg komme forbi. Jeg kan stadig nå derhen.
- Er du ok? - Ja, fint.
- Er der sket noget? - Nej.
Nej, det er... fordi... jeg løb.
Så tag af sted nu.
OK, jeg tager derhen.
CRUZ DEL SUR SKOLE
Der, tag den!
Teamwork!
Den var god, far!
Nu kommer den!
Mor, vi er hjemme!
Jeg vil lege her.
Hen til kaktussen!
Jeg vil se den Kravlende Djævel!
- Du aber efter! - Nej, jeg gør ej!
Hej.
Vi vil se, om den bevæger sig!
- Hvad? - Vi vil se, om den bevæger sig.
Det er en Kravlende Djævel.
Det er den eneste plante i verden, der kan bevæge sig.
- Virkelig? Hvem har sagt det? - Mor.
Av.
Hvad er der sket?
Ingenting.
Jeg...
Jeg stak mig på kaktussen.
Lad mig se.
Der sidder stadig et par torne.
Jeg tager dem ud, når vi har spist.
Altid så klodset.
Mere.
Træt?
Ja.
Lidt.
Dig?
Fint.
Hvordan gik det?
Gik det godt i klubben?
Hvad?
Gik det godt med børnene i klubben?
Ja.
Det var helt fint.
Og så plaster...
Hvilket et har du valgt?
Det her.
Far...
Hvad betyder "at trække sig tilbage"?
Det betyder at bevæge sig baglæns.
"Fremrykke" betyder at bevæge sig fremad.
"Trække sig tilbage" at bevæge sig baglæns.
Færdig.
Godt. Kom.
Sluk lyset...
Farvel.
Diana har altid kendt til min frygt.
På vores første date sagde jeg, som om det var for sjov,
at jeg havde alle fobier i verden.
Hun grinede, tog en serviet og begyndte at lave en liste.
"Marios Frygtliste."
Død, isolation,
fart, højde, fly...
Måske mest af alt fly,
fordi de rummer halvdelen af alle de ting, jeg frygter, på en gang,
sagde jeg til hende.
Hun boede stadig i Brasilien på det tidspunkt,
så jeg fortalte hende om min frygt for afstand.
Vi kyssede.
Vi datede i seks måneder.
Vi boede sammen i otte år, fik to børn.
Så var vi separerede i to år, en måned og sytten dage.
For en uge siden kom jeg tilbage.
I al den tid vidste jeg, hun fortsatte med at skrive mine fobier ned
på listen, som hun havde beholdt.
Jeg ved, der ikke er mere plads på den serviet.
Ikke plads til flere fobier.
Jeg var meget højt oppe.
Meget højt oppe?
Som hvad?
Så højt som månen.
Og jeg faldt...
Det tog lang tid at falde.
Har du nogensinde drømt sådan noget?
Ja. Men...
...i sekundet, før jeg ramte jorden...
...vågnede jeg.
Hvad hedder den der sport, hvor de binder dig fast i et reb...
Og du springer ud i luften?
Elastikspring.
Det er det, jeg vil!
- Godmorgen. - Hej.
Morgen.
Det er farligt. Du er for lille.
Når jeg bliver stor. Når jeg bliver ti.
Hvordan går det?
Jeg har det, som om jeg er blevet slået.
Måske er det influenza.
Jeg ringede til Elisa. Jeg tager ikke hen på atelieret i dag.
Jeg har også influenza, må jeg også blive hjemme?
- Også mig. - Nej, I har det fint.
Jeg har høj feber.
Hvordan har vi lavet sådan nogle små bæster?
Hvilke bæster? Tag den!
Godt. Er du færdig?
Hent din taske, bussen kommer om lidt.
I lavede os, fordi I var forelskede.
Det er vi stadigvæk.
Det er rigtigt.
Huset ændrer sig sådan, når børnene ikke er her.
Nu kan vi tale sammen.
Skal jeg blive hjemme i dag?
Jeg kan skrive her...
Passe dig.
Skal du ikke flytte ud af din lejlighed i dag?
Jeg kan tage derhen senere.
I aften.
Det skal du ikke.
Tag bare af sted.
Er du sikker?
Helt sikker.
Hent dine ting.
Bange for døden, isolation, fart.
Bange for højder, fly, afstand, sindssyge.
Bange for amputationer. Bange for skibe. Bange for havet.
Bange for hajer, alligatorer, slanger, fremmede hunde.
For våben, tandlæger, ulykke, fattigdom,
fodboldstadioner, insekter, grupper af mennesker, vold, elevatorer,
sygdomme, læger, tordenvejr, elektricitet,
trykkogere, gasbeholdere, store byer,
tomme gader, blod, kræft, politiet,
skorpioner, alderdom.
Jeg står hernede. Skal jeg komme op?
Bange for at blive impotent.
Bange for, jeg ikke er elsket mere.
Bange for at blive gjort offentligt til grin.
Bange for ikke at have ret.
Bange for at blive snydt.
Bange for at blive overset.
Bange for at virke svag.
Bange for at kende sandheden.
Bange for ikke at kende sandheden.
Kender du den kvinde?
Nej.
Det er fiktion.
Jeg arbejder i tv. Jeg er forfatter.
Rollen hedder Ana.
Og i dette manuskript...
...så kvindens ven det hele...
...men blandede sig ikke?
Nej.
Det kunne han ikke.
Han...
...var bange.
Han frygtede for hendes liv. Det var en svær situation.
De var bevæbnede.
De var store, stærke, unge mænd.
Hans eget liv var også i fare.
Det, jeg gerne vil vide...
...er...
Hvorfor?
Hvorfor ville en kvinde, der er blevet voldtaget...
...ikke sige et...
Et ord om det?
Her er alle de oplysninger, du skal bruge til dit manuskript.
Jeg foreslår, at din rolle melder forbrydelsen til politiet.
De første timer er afgørende.
Hverken kvinden eller hendes ting
bør vaskes, før de er blevet undersøgt.
Hvad sker der?
Hvorfor virker den ikke?
- Jeg har skiftet låsene ud. - Hvorfor?
Der var nogle røverier i nærheden i sidste uge.
Jeg sagde ikke noget, fordi jeg ikke ville bekymre dig. Kom ind.
Trini er på dit kontor.
- Trini? - Ja.
Mario, vågn op!
Der er en uge til udsendelsen.
Vågn op, ellers blive vi fyret.
Pablo fyrer os, jeg mener det.
Okay.
Hvor var vi?
Vi sidder fast med Alicia i køkkenet.
Hun er desperat, mens hun venter på, han kommer...
På samme måde, som jeg lærte at leve med konstant frygt,
lærte jeg også at skjule den.
Jeg snakker, arbejder på mine manuskripter,
viser min intelligens, min venlige natur.
Kritiserer andres dobbeltmoral,
jeg smiler som en mand, der ser sin egen frygt som en joke.
Næsten alle køber det. Også jeg selv.
I lang tid troede jeg, jeg havde mestret denne forklædning
i en grad, hvor der ikke var noget at spore i mit ansigt.
Mit kropssprog, min stemme.
Indtil jeg mødte Diana og hendes klarsyn.
Hendes øjne afvæbnede mig.
Hun lærte hurtigt, hvordan hun skulle få mig til at sænke paraderne
og bemærkede alle de små skår i denne perfekte efterligning af mig selv.
Ringen vil ikke passe, for
ingen ring passer den samme finger hele livet.
Vel? For fingre ændrer sig.
Hvad fanden snakker han om?
Det er den sidste whisky. Jeg må passe på min krop til festen i morgen.
- Nyd det for mig. - Hvad? Skal du ikke med?
Selvfølgelig ikke
Diana, han skal være der i morgen.
Alle producerne kommer.
Han er en voksen mand. Han kan gøre, hvad han vil.
En voksen mand!
I har genopbygget jeres rede, og nu vil ingen ud af huset.
Hvad sker der, når du tager til Spanien?
Spanien?
- Pis, nu jokkede jeg i det. - Nej.
Hvad er der?
Jeg ville have sagt det i går, men...
Jeg er blevet tilbudt et job i Spanien. Det er et filmmanuskript.
- Det lyder godt. - Ja, det er ret godt.
Men jeg har bestemt mig for ikke at tage af sted.
Jeg er lige kommet hjem. Ikke?
Jeg kan ikke rejse fra dig og børnene.
Er det flyet?
Er du stadig bange?
Ja.
Det er blevet værre.
Det er meget svært.
Bare tanken om at gå om bord på et fly...
Forstår du?
Jeg bliver lammet.
Og det er ikke bare udrejsen.
Jeg skal også tilbage igen.
Fly er den sikreste måde at rejse på.
Hvad snakker du om?
Jeg ved, det er den sikreste.
Det handler ikke om statistikker.
Det er ikke noget, jeg kan styre...
Jeg havde en forfærdelig drøm.
Hvad drømte du?
Jeg vågnede tidligt.
Kunne ikke sove.
Det er her, jeg vil være
Her, med dig tæt på mig
Indtil livets sidste gnist
Jeg var fortabt og ensom, men tror nu...
Regnsæsonen er ved at være ovre i Montevideo, temperaturen falder til...
- Hvordan går det? - Hvordan har du det?
Sikke en overraskelse, det er så længe siden.
Det glæder mig meget at høre om jer.
Også mig.
Godt.
Skal jeg lave noget mate te?
Nej, jeg skal af sted igen.
Men fortæl mig først, om du kan lide vores ideer til den nye kollektion.
- Ingen har vist mig dem. - Det er da løgn.
Kom og se. Den her, for eksempel.
Lad os se, om du kan lide den. Jeg elsker den virkelig.
- Kan du lide den? - Ja.
Det er din kones idé.
Vi er stadig lidt usikre på det med kaktussen.
Mange hader kaktus, fordi de tror, de allesammen er farlige.
Men vi synes, de er fantastiske.
Teksturen, volumen. Til mode...
- De har en charme. - Ja.
Apropos charme, fortalte Diana mig om din tur til Spanien.
Hvornår har du sagt det?
I går.
Jeg sagde det, fordi hendes bror var bange for fly.
Ja, det var forfærdeligt.
Han var som forstenet.
Ja, men...
...jeg er ikke sikker på, jeg tager af sted.
Jeg sagde det, fordi han er helbredt!
Han havde nogle sessioner med en specialpsykolog.
Ud over terapi, har de også en flysimulator.
Som min bror lige har sendt til mig...
Så jeg ville gerne vise dig den, hvis det er okay... Bare to minutter.
Det er ret fedt.
Lad os se.
Det er godt lavet.
Meget virkeligt.
Det er for meget for mig, jeg kan ikke se på det.
Jeg giver dig hans nummer.
Han hedder dr. Comas.
Jeg finder det nu.
- Hedder han virkelig dr. Comas? - Ja, men...
Du skulle prøve det.
- Tja. - Værsgo.
Mange tak.
Det var så lidt!
Dianas evne til at se den panik, jeg forsøgte at skjule,
gjorde mig glad i begyndelsen.
Det var, som om nogen endelig kunne se mig.
Men så begyndte jeg at føle mig for skrøbelig over for hende.
Det tilsyneladende forstående blik,
der mødte mig hele tiden.
Det var udmattende.
Jeg måtte udligne vores styrker.
Jeg begyndte at bruge hendes retoriske oprigtighed til at underminere hende.
Efter vi var blevet gift, krævede jeg,
hun fortalte mig om alle sine følelser.
Jeg krævede, at Diana fortalte mig om alle sine fejl, for at opbygge min selvtillid.
Hej, Trini.
Jeg er hjemme, hør her.
Jeg er nødt til at blive her et stykke tid, okay?
Hvad mener du? Vi har arbejde, der skal gøres.
Jeg ved, du venter på mig, men Diana bad mig...
Vi er nødt til at gøre det færdigt. De presser mig.
Giv mig...
- Giv mig... - Du må komme nu.
Okay, giv mig et par timer.
Jeg ringer om lidt, okay? Farvel.
Jeg tvang hende til at tale.
Jeg insisterede kraftigt, udspurgte hende, ville have hende til at beskrive alt.
Uventet begær efter andre end mig.
Et skjult skrig på badeværelset.
Angsten over at have lyst til at opgive alt bare et øjeblik.
Et øjebliks raseri mod vores børn.
Trangen til at skrige midt i et skænderi med mig,
at dræbe mig, kvæle mig i min søvn.
At såre mig, gøre mig ondt.
En impulsiv lyst til at smadre vinduerne eller slå ind i væggen.
Køre bilen ind i en lygtepæl med fuld fart,
eller stikke sin hånd ned i kogende vand.
Alt, hvad hun sagde, lød som et angreb for mig.
For at udstille min svaghed,
min brutalitet, min usikkerhed, min manglende kærlighed,
min kulde, min egoisme, min voldelighed.
Så gik noget i stykker.
Hun mistede sin nysgerrighed for mig.
Hun ønskede, vi skulle slå op. Jeg accepterede og lod, som om jeg var lettet.
Men der gik ikke en dag, mens vi var fra hinanden, hvor jeg ikke savnede
det liv, vi havde bygget sammen.
Efter et stykke tid, spurgte jeg hende, om hun ville prøve igen.
Hun var meget tøvende.
Men gradvist indså jeg, at vi, uden intensiteten fra tidligere,
følte os meget meget mere tilpasse i vores roller.
Jeg tror, det var derfor, vi kunne finde sammen igen.
Vi var overbeviste om, at alt nok skulle gå
og opførte os som de figurer, vi havde skabt.
Kan du lide dem?
Ja.
Det er en meget særlig kaktus.
Den Kravlende Djævel.
Du kender arten.
Det er en af de mærkeligste kaktusser i verden.
De vokser ikke her.
Min søn har taget den med fra strandene i Baja i Californien.
Det er også den eneste kaktus i den tørre del af Mexico, der ikke vokser oprejst.
Er det rigtigt, at de kan bevæge sig?
Fem centimeter om året, ja.
Ledte du efter noget særligt?
Nej, jeg...
Jeg tager den der.
- Den lille. - Godt valg.
Er det til en gave?
Ja.
Bringer din søn ud?
Hvad?
Leverer I?
Ja, når det er nødvendigt.
- Hvor meget skylder jeg? - Toogtres kroner.
Og tak, fordi du valgte Belvedere planteskole.
Problemet er, at jeg opdagede for sent, at de roller, vi havde opfundet,
ikke ville passe til alle situationer.
De kan ikke klare det, der falder uden for rutinerne.
Og jeg,
der gjorde alt for at få hende til at holde op med at se mig,
har prøvet på alle måder de seneste dage at få hende til at vende tilbage...
...og for et øjeblik glemme den uigennemskuelige rolle,
som jeg hjalp hende med at bygge.
Hej.
Du skræmte mig.
Undskyld.
Det er okay. Hvor er ungerne?
Hos mine forældre.
Jeg spurgte dem, om ungerne måtte sove der, så...
...vi kunne få lidt alenetid.
Det er længe siden, vi har spist middag sammen, bare os to.
Du er lige flyttet tilbage for en uge siden.
Præcis.
De skal til Punta del Este denne weekend.
De tilbød at tage ungerne med.
Godt.
- Har du lavet mad? - Ja, kylling og kartofler.
Har jeg tid til at tage et bad?
Du har femten-tyve minutter.
Og hvad er det?
Det er en gave til dig.
Den så ud til at være god...
...til det arbejde, du laver.
Jeg tænkte på at smide dem ud.
Virkelig?
Ja.
Det, der skete med dig, kunne ske for børnene.
Skål.
Var det et godt bad?
Ja.
Ved du, hvor jeg var i dag?
Nej.
Ikke?
Gæt.
Min første aftale med dr. Comas.
Seriøst?
Kunne du lide det?
Ja, meget.
Gik du ind i flysimulatoren?
Ja.
Jeg kan ikke gøre denne kollektion færdig.
Måske er det mig, der er problemet.
Nej.
Du kan ikke koncentrere dig, efter jeg er kommet tilbage.
Nej, det har ikke noget med det at gøre.
Det er mig, der forårsager det.
Nej.
Det er ikke dig.
Hvad er det så?
Det ved jeg ikke.
Sig det.
Det er ikke noget. Du skal ikke bekymre dig.
Hvis mine anstrengelser ikke betaler sig,
hvis jeg ikke længere kan overbevise Diana om at stole på mig og tale med mig,
må jeg være blevet den selvsikre figur, jeg har skabt.
Jeg måtte have hjælp til at bevare den selvsikkerhed.
Så den aften tog jeg over til Trini og bad om at låne hans pistol
Jeg fortalte ham, at dr. Comas ville lave en øvelse med en tom pistol
for at få mig til at overvinde min frygt.
Trini grinede, men gav mig sin fars pistol og sagde:
"Den virker endnu.
Pas på."
Godmorgen.
Tilbage igen?
Ja.
Var der problemer med kaktussen?
Nej, min kæreste...
Hun så kaktussen i går aftes
og sagde, hun ikke ville have den i hjemmet, fordi den bringer uheld.
- Det er absurd. - Ja.
De bringer held.
Ja.
Så jeg vil gerne have en anden plante.
Der er let at passe, men ægte. Og ikke en kaktus.
Vi arbejder ikke med plastikplanter.
Hvis jeg sagde det til min søn...
Han er plantefanatiker.
Det er det eneste, der betyder noget for ham.
Han kan hjælpe dig bedre, end jeg kan.
Kom her, min dreng.
Hjælp denne mand med at vælge en plante til en gave.
Men glem ikke, at du har en levering.
Den her hedder Poinsettia.
Meget smuk. Den er rød.
Det er en smuk gave.
Hvis den ikke får lys, bliver den grøn.
Som den her.
Hvad ville du give til din kæreste?
Jeg har ikke en kæreste.
Orkideen er altid en god gave. Men den er ikke nem.
Se blomsten, hvor smuk den er.
Foretager du altid leveringerne alene?
Anthurium! Den her.
Jeg har mange af dem her.
Bor du i hus eller lejlighed?
Lejlighed.
Hvilke andre planter har du der?
Ingen.
Men du sagde lige...
Mor kan ikke lide planter derhjemme.
Jeg har planter i min brors hus.
Og på bureauet.
Arbejder din bror også her?
På bureauet, siger jeg.
Reklame.
Han laver reklamer.
Og? Besluttede du dig?
Ja.
En Areca.
En stor en.
Men jeg kommer forbi senere, for I har ikke flere på lager.
Jeg kommer før 19.30.
Din søn overtalte mig.
Han fortalte mig, at din anden søn har mange af dem på sit bureau.
Ja. Nestor giver mange planter til sin bror.
Hvad hedder det?
Hvad hedder bureauet? Måske kender jeg det.
Jeg arbejder også i reklame.
Det er meget anerkendt.
Meget kendt.
Godt.
Vi ses senere?
Undskyld mig.
Hvad hedder du?
Jeg noterer din ordre.
Jeg hedder Malena. Hvis du mangler noget.
Vi ses snart.
Hej med dig.
Hold da op.
Du er her tidligt.
Vi tog tidligt af sted.
Mario havde en aftale med dr. Comas. Nummer to allerede.
- Det er da løgn. - Nej.
Har du det bedre?
Det var en hård nat.
Jeg har haft mareridt. Jeg kunne ikke sove.
Stakkel. Jeg henter noget kaffe.
Jeg vil ikke have kaffe, ellers tak.
Du fortæller mig ikke, hvad der foregår.
Hvad mener du?
Hvis du ikke siger noget lige nu, begynder jeg at tro, det er rigtig slemt.
"Noget."
Er han efter dig igen?
Nej. Lad være med at snakke om det.
Det er ovre.
Kan du huske den bog, jeg fortalte dig om?
Jeg har fundet den.
Den er perfekt til at åbne showet med.
Lad mig finde afsnittet...
Her, se.
Det er en samtale mellem en stork og et pindsvin.
Jeg tænkte faktisk, at Julien og Nina kunne læse det højt.
Du vil se, at det er dybt forbundet med vores emne.
- Jeg vil ikke læse. - Kom nu!
Hvis du ikke kan lide det, bruger vi det ikke. Kom nu.
Jeg læser storkens replikker.
"I lang tid har jeg elsket dig."
"Det siger jeg ikke noget til.
Jeg taler ikke til skabninger, der elsker mig.
Kærlighed er så hensynsløs, uforskammet!
Jeg vil ikke have noget at gøre med en ødeland. Bid mærke i det.
Det er mine pigge, du er forelsket i, ikke?"
"Din kappe af pigge klæder dig så nydeligt.
Du er yndig i den.
Det er en skam, du er så snerpet."
"Hvad skal jeg bruge din kærlighed til?
Er du forelsket i min frygt?"
"Ja.
Ja, det tror jeg."
"Den klæder mig, synes du ikke?
Jeg er så fin og hel i min frygt.
Jeg har pigge, fordi jeg er bange.
Jeg kan kun flygte og være bange."
Hvad skal det til for?
Hvad mener du? Det er...
Så vi kan tænke over, hvad vi laver.
Det er forfærdeligt.
Du godeste, tag det roligt.
Tag det roligt.
Hallo.
Kan du komme og hente mig?
Hvad er der galt?
Jeg har det ikke så godt.
Jeg er i nærheden, jeg kan køre dig til lægen.
...til dr. Risso. Hvor tæt på er du?
Cirka ti minutter væk.
Kan du komme?
Jeg møder dig, og så henter vi ungerne.
Far.
Jeg kan godt lide, når det kun er drengene.
Hvad?
Kun drengene, ligesom os. Kan du lide det?
Jeg kan også godt lide det.
Vi må gøre det lidt oftere.
Hvilken dag?
På onsdage og fredage.
For om mandagen og tirsdagen har jeg gymnastik.
Og torsdage har jeg basketball.
Så det kunne være onsdage og fredage.
Alletiders.
Fredage er gode.
Må jeg lege med din telefon?
Nej.
Men far, jeg har dagens bonus i Dragon Zombie!
- Vi hygger os. - Må jeg ikke godt?
- Drengene snakker. - Må jeg ikke nok?
Kom nu.
- Her. - Fedt!
Bare lidt.
Okay.
Det er onkel Andres.
Hvem er onkel Andres?
Kender du ham?
Ja da.
Ja da?
Hvorfra?
Hjemmefra...
Og hans hus.
Hjemmefra?
Hjemme hos os?
Må jeg få...
Julian, hør lige.
Hør på mig.
Har du været hjemme hos den mand?
Huset ved havnen.
Havnen?
Det med mange etager.
Vi var der engang.
Han legede med mig.
Det var sjovt.
Hvad legede I?
Legen.
Han havde et fedt tennisspil.
Må jeg få telefonen?
Ja.
Han er mors ven, ikke?
Mor sagde, han ikke længere er vores ven.
Og at vi ikke skulle tale med ham, hvis vi så ham.
- Kommer du? - Nej, jeg skal arbejde med Trini.
Min rolle ville gøre noget.
Han ville ikke være lammet af frygt.
Jeg skabte ham sådan. Jeg brugte år på at udvikle hans træk.
Jeg dræbte nysgerrigheden i Dianas øjne, så han kunne eksistere uden mistanke.
Jeg brugte nætter alene på at lære ikke at græde, ryste eller ønske, jeg var død.
Rollen ville have gjort noget.
Jeg ville ikke lade ham forråde mig.
Ikke efter at have givet ham hele mit liv.
Hr. Comas, jeg har Deres Areca. Lige et øjeblik.
Her er den.
- Super. - Vi må slå den ihjel.
Jeg henter nogle muligheder.
Alle disse vil virke.
Den eneste forskel på de to er koncentrationen.
- Har du børn i huset? - To piger.
Så hold det væk fra dem, for det er ret giftigt.
Den her er billigere, men resultaterne varierer.
Det er bare en plante.
Hvor meget koster den?
- Femogtyve kroner. - Her.
Tak, fordi du valgte Belvedere planteskole.
Mange tak. Vi ses.
Bare vent der, jeg gør den lige klar.
- Det er en gave, ikke? - Jo, tak.
Jeg kom i tanker om, hvem din søn er.
Gjorde du?
Jeg kender ham. Vi har arbejdet sammen.
Andres, ikke?
Jo.
Jeg kender ham.
Jeg har været til fest hos ham.
Andres elsker fester. Jeg hader dem.
Det var på...
Den gade der...
Tæt på havnen, hvad hedder den?
Kom og sæt Areca'en i mandens bil.
Hviken bil er det?
Den sorte derovre.
Tak.
Den er åben.
Også fra bureauet...
Vi lavede mange opgaver sammen.
Du skal bruge meget pottemuld til den slags plante.
Mindst to store poser.
En Areca...
To poser.
- Hvor meget skylder jeg? - 300 kroner.
Har du mindre?
Nej, beklager.
Øjeblik, jeg henter nogle byttepenge.
SYRE
Nestor, hent to store poser pottemuld til ham.
Lad os håbe, din kæreste ikke opdigter noget denne gang.
Lad mig gøre det.
ÅBEN
- Vi ses i morgen. - Farvel.
Hvad foregår der?
Er du okay? Hvad sker der?
Kommer du? Børnene er sultne.
Hvorfor må jeg ikke tage tre bikinier med?
Fordi det kun er to dage, skat.
Hvornår skal vi til Brasilien og besøge vores andre bedsteforældre?
Det ved jeg ikke. Snart, håber jeg.
Men nu skal I pakke færdig og i seng.
En, to, tre.
Den, der siger noget først, taber.
Og nu,
fra i aften,
er jeg faktisk
den mand, jeg fandt på.
Den rolle, jeg skabte.
Jeg er
faktisk...
Hvad er der galt?
Ikke noget.
Jeg...
...tænker.
Det er her, jeg vil være
Her, med dig tæt på mig
Indtil livets sidste glød
Jeg, der var fortabt og ensom
Troede, livet kun var...
En bitter, tragisk joke Har sammen med dig fundet
Livets mening
Åh, min elskede
For fire dage siden begyndte jeg at få mareridt, så snart jeg faldt i søvn.
I dag vågnede jeg for første gang ikke så meget om natten.
Jeg må have sovet mindst fire timer i træk.
Måske er det fordi, jeg tog til lægen og fortalte ham om min svimmelhed
og tog de sovepiller, han udskrev.
Jeg ville se godt ud, når jeg sagde farvel til børnene.
Men mens jeg sov, havde jeg et mareridt, der fortsatte.
Det var anderledes end de andre.
Jeg var alene og følte, jeg kvæltes.
Det var det hele.
Jeg kæmpede, prøvede at trække vejret, men kunne ikke.
Jeg var åndeløs, hele min krop vred sig.
Hele soveværelset var et tomrum.
Måske er det bedre at holde sig vågen.
Min søn tager de timer, hvor han skal vænne sig af med sin flyskræk, alvorligt.
Jeg har aldrig set ham lave noget en lørdag morgen før.
Det er et intensivt kurses. Kun et par dage.
Er du sikker på, alt er okay?
Ja.
Den mulighed, I giver jer selv...
Tag det alvorligt.
Han elsker dig.
Okay...
Det er nok med forhøret. Lad os gå.
Ring til os, hvis du har brug for noget. Altid.
Okay.
Og hvis du kommer i morgen,
venter vi på dig med kød på grillen.
Hør nu efter, hvad jeres bedsteforældre siger, ikke?
Ja!
Jeg elsker jer.
Vi elsker også dig.
Du har ringet til Mario, læg en besked.
Hej, Trini. Hvad er der galt?
Hvordan går det? Undskyld, jeg forstyrrer.
Har I haft et skænderi?
Nej! Hvordan skulle vi kunne skændes, når han ikke engang tager telefonen?
Jeg ringer, og han ignorerer mig. Jeg er desperat.
Beklager, jeg involverer dig, men Pablo har lige ringet.
Hvis vi ikke har hele manuskriptet klar i morgen, bliver vi fyret.
Det er meget alvorligt.
Lad mig tale med ham.
Han er der ikke.
Var han ikke sammen med dig i går?
Nej, jeg har ikke set ham, siden han kom for at låne min pistol.
Til det der terapi, det med flyveskræk.
- Der er gået to dage og... - Jeg må gå.
I mine drømme ser jeg også våben.
Ikke bare kniven,
men jernstænger, tunge træbat.
En pistol presset mod mit bryst.
Det, Trini sagde, mindede mig om dem.
Det fik mig også til at tænke på, at Mario altid har været bange for pistoler.
Han ville aldrig tage en med hjem bare til en simulering.
Der måtte være en anden grund.
Du har ringet til Mario, læg en besked.
Der er et andet sted, der ofte dukker op i mine mareridt, ud over mit soveværelse.
Selv om de billeder, der forstyrrer min søvn, ikke fandt sted der.
Labyrinten af planter,
som jeg engang syntes var smuk.
Jeg har været der mange gange.
Jeg studerede de planter, der interesserede mig mest.
Jeg lavede en liste over deres latinske navne og tegnede deres blade.
Jeg blev forelsket i kaktus.
Jeg begyndte at forstå deres ruhed, deres former.
At bruge dem i mit arbejde.
Jeg tog mine børn.
Når jeg sover nu,
dukker børneværelset op igen, men som et frygteligt syn.
Jorden gør mine hænder beskidte,
kradser mig i øjnene.
Kaktussen findes kun for at rive min hud i stykker.
Fru Diana?
Hej, Fernando.
- Hvordan går det? - Fint.
- Det er længe siden. - Ja.
Andres ser vi næsten heller ikke mere.
Er du her på grund af Nestor?
Hvad er der sket?
Har du ikke hørt det? I går, mens han var på vej hjem,
fik han det dårligt og kom på hospitalet.
Han er der nu med fru Malena.
Ved du, hvilket hospital han ligger på?
Men det, der normalt får mig til at vågne af skræk,
er ikke de steder, mareridtene sker,
men Andres' og Nestors ansigter.
Kan du hjælpe mig?
Jeg skal besøge Nestor Gorostiaga.
Kan du give mig hans stuenummer?
Er du familie?
Ja.
Gorostiaga, sagde du?
Han ligger på intensiv.
Han må ikke få besøg lige nu.
Du kan ringe til mig når som helst.
Du har mit nummer, ikke?
Godt. Tak.
Kan jeg gøre andet for dig?
Nej, tak.
Andres og Nestor.
Der altid dukker op i mine mareridt, selv når jeg er alene.
Selv når jeg er sammen med Mario eller med børnene.
Selv når der ikke er nogen billeder i drømmen.
Jeg ved, de kommer.
Men ved du det, Mario?
Der lod til at elske mig og boede tæt på mig i månedsvis.
Der viste mig planteskolen
og gav mig nøglerne til sit hus.
Og tilsyneladende blev en helt anden, da jeg besluttede at forlade ham.
Der skreg: "Ingen kælling gør det mod mig."
Men ved du det, Mario?
I mine mareridt møder du ham indimellem.
Indimellem er du enig med ham.
I smiler til hinanden
og stirrer på mig.
Hvorfor kom du, Mario?
Hvad har I at sige til hinanden?
Det er stadig et mareridt.
Hvad er det, du vil?
Sæt dig.
Jeg siger det hurtigt, og så kan du gå. Jeg har andet at se til.
Må vi komme ind?
Ja.
Hvordan har ungerne det?
De ringede fra stranden.
De er glade og havde samlet skaller.
De vil have dem med tilbage.
Hvor fint.
Har du været i terapi hele dagen?
Ja.
Jeg er færdig. I dag var sidste dag.
Trættende?
Ja, meget.
Så...
Du kan flyve nu.
Nej.
Nej?
Nej.
Hvorfor ikke?
Dr. Comas forklarede, at det...
Mit problem...
...var ikke flyet.
Min frygt var for himlen.
Forstår du? Det er ikke...
Noget bestemt, konkret.
Det er generelt.
Hvad mener du?
Der er ingen behandling.
Oversat af: Ulla Dubgaard